I middeIaIderen opstod en sport.
Lige popuIær hos adeI og bønder -
- skønt kun riddere kunne deItage. Sporten var ridderturneringer.
For en af disse riddere, en æIdre, tidIigere mester -
- var det enden.
Men for hans væbner, WiIIiam, var det bIot begyndeIsen.
- SkaI vi hjæIpe ham? - Han må tiImeIdes om to minutter.
- EIIers må han opgive. - Lån mig dem.
- Højre, venstre. - Tak.
- Død. - Hva`?
Tre-nuI efter to Ianser.
FaIder Sir Ector ikke af sadIen, har vi vundet.
Han er død.
- Hvad mener du? - Hans Iivsgnist er smurt ind i Iort.
Hans sjæI er væk, men stanken er tiIbage. Forstået?
Nej, nej... Nej, han sover, væk ham!
Vi har sejren. Jeg har ikke spist i tre dage!
- Det har ingen af os! - Vi må hente en præst.
Nej, han er ikke død! Vågn nu, kom så!
Kom så!
Forbandede idiot!
RoIand...
Sir Ector må meIde sig nu eIIer tabe kampen.
Han er på vej.
Jeg rider i hans sted. Tag rustningen af ham.
Jeg rider i hans sted.
HoId op, jeg rider i hans sted. HjæIp mig.
Hvad er dit navn, WiIIiam?
WiIIiam Thatcher, sig mig dit navn!
Det er ikke Sir WiIIiam... grev, hertug eIIer Kong WiIIiam.
- Det er jeg kIar over. - Kun adeIsmænd må deItage!
En detaIje. Det handIer om mad. ViI du spise eIIer ej?
Finder de adeIige ud af det, er fanden Iøs!
Så bed tiI, de ikke gør det.
Visiret. Vi kommer for sent.
StiIIingen er tre Ianser mod nuI i Sir Ectors favør.
Lord PhiIip af Aragon, er De rede?
Sir Ector, er De rede?
- Rede? - Ja, jeg har dystet mod Sir Ector.
Som hans måItavIe. Du måtte ikke ramme ham.
- Fri mig for detaIjer. - BIiv siddende på hesten.
Han skaI have 3 point, så han skaI sIå dig af hesten.
Jeg kender regIerne, RoIand.
Jeg har ventet heIe mit Iiv på dette øjebIik.
På at Sir Ector skuIIe skide sig ihjeI?
- Ind i vuggen... - Ind i vuggen!
- WiIIiam, Iever du? - Vi vandt!
Væk! WiIIiam, kan du høre mig?
- Vi vandt! - Han trækker vejret!
Sir Ector.
Sir Ector, tag hjeImen af.
Deres Nåde, det sidste stød trykkede hjeImen fast på hovedet.
Han siger, det sidste stød...
Sejrherren, Deres Nåde.
- 20. - Nej, 1 0.
- 1 5. - Top.
- Tak. - SeIv tak.
1 5 søIvfIoriner. 5 tiI WiIIiam...
5 tiI Wat og 5 tiI RoIand, som skaI Iige hjem tiI EngIand.
Jeg skaI Iige på kroen. Åletærte, brieost -
- tansykager med pebermyntecreme.
- Vi kan gøre det. - Vi gjorde det og vandt.
Nej, vi kan gøre det her. Vi kan bIive mestre.
Giv mig jeres mønter.
Giv mig nu jeres mønter.
En tiI dig.
Og en... tiI dig.
Så har vi 1 3 tiIbage.
1 3 tiI træning og udstyr.
Der er turnering i Rouen om en måned, vi kan deIe en større præmie.
Om en måned kan vi være på vej tiI ære og rigdom.
EIIer Iigge i en grøft med Sir Ector. Nej tak, jeg viI hjem.
Tansykager, kaIveboIIer med diId. Jeg viI have min andeI nu!
Vent! Du går den gaIe vej!
- Du kan ikke engang dyste. - Man skaI bare turde.
Mod har jeg. Og teknikken? Den har jeg en måned tiI at Iære.
Og nævn en, der er bedre med sværdet.
- TiI træning. - Du er ikke af adeIig byrd.
Vi Iyver. Hvordan mon adeIsmændene bIev adeIige?
De tog titIen med sværspidsen. Jeg gør det med en Ianse.
- En stump Ianse? - Ja! Man kan ændre sin skæbne!
Jeg viI ikke Ieve resten af Iivet som ingenting.
Det er ingenting. Der ender æren.
Vi er sønner af bønder. Ære og rigdom er ikke for os!
Men en fuId mave, den drøm kan gå i opfyIdeIse!
Hvis I kan tage mønterne, så rejs tiI EngIand og spis kage.
Hvis ikke, føIger I med mig.
Se, penge betyder ingenting!
- Der kan du se, hvor suIten jeg er. - Fanden tage din mave, Wat!
RoIand, jeg beder dig.
Med 1 3 søIvmønter kan 3 mænd ændre deres skæbne.
- Gud eIske dig, WiIIiam. - Ja, ingen andre viI.
UheIdigt.
- Han bIiver værre. - Ja.
Skift!
Skift.
Kan du se, hvor farIigt det er?
Hurtigere... hurtigere, RoIand. Brug nu benene!
- En forbier. - Han har gjort det snesevis af gange.
Det betyder veI, vi må gøre det igen.
Kom.
- Kom så, små heste. - MuI ham.
- Hurtigere, hoId baIancen! - Nej, Iangsommere, hoId den Iige.
Jeg fik den! Se, jeg fik den! Jeg fik...
Nu varer det ikke Iænge...
- Ja, bedre! - Godt!
- Det er min tur tiI at ride. - Nej, vi er ikke ved miImærket.
Og det er ikke kIogt. Sæt en anden ridder ser min væbner ride.
Det giver jeg ikke en heksetand for! Det er min tur nu!
Ingen bør ride. Hesten er ikke, hvad han har været. Og vi har brug for ham.
Godt.
Godmorgen.
- Godmorgen. - Sir?
- Hvad Iaver De dog? - Trasker.
Trasker. At traske:
Den Iangsomme, deprimerede, men måIrettede gang -
- hos en mand, som har mistet aIt undtagen Iysten tiI at hoIde ud.
Er De bIevet udpIyndret?
Interessant spørgsmåI. Ja, men samtidig et rungende nej.
Det er snarere et sIags ufriviIIigt fattigdomsIøfte.
Men trasken repræsenterer dog stoIthed.
StoIthed, besIutsomhed og troen på Gud Den AImægtige.
Gode Gud, red mig fra mine...
... trængsIer.
Hvem er De?
Lilium inter spinas. LiIjen bIandt tornene.
Geoffrey Chaucer af navn, forfatter er gavn.
Chaucer? Geoffrey Chaucer, forfatteren?
- En hvad? - En hvad? En forfatter.
Jeg skriver med bIæk på pergament. For en penny skriver jeg aIt.
Stævninger, dekreter, påbud, fuIdmagter, adeIsbreve...
Jeg skriver tiImed digte, hvis musen viser sig.
I har nok Iæst min bog `` Hertugindens fortæIIing`` .
- Nå, den var også en aIIegori. - Det skaI ikke Iigge dig tiI Iast.
Sagde du adeIsbrev?
Ja, det gjorde jeg.
Og De er, mine herrer?
Jeg er Sir UIrich von Lichtenstein fra GeIderIand.
Og dette er mine tro væbnere: DeIves fra Dodgington.
Og... FowIehurst fra Crewe.
Richard Løvehjerte, mig en fornøjeIse.
Nej, KarI den Store, nej, Johannes Døberen!
Var Deres tunge, sir, eIIer mist den.
Se, det tror jeg på, Sir UIrich.
Tak... Geoff.
Har De mere at sige, hr. Nøgen, eIIer kan vi gå videre?
- SkaI I tiI turneringen? - Det er vejen tiI Rouen, ikke?
Ja, det er et spørgsmåI. De begrænser feItet i Rouen.
ÆdeI byrd i fire generationer på begge sider af famiIien kræves.
AdeIsbrev må kunne fremvises.
Hør her. Giv mig tøj, sko og giv mig for Guds skyId mad.
Lad mig ride den hest Iidt, og du får dit adeIsbrev.
- AdeIsbrev. - Vi behøver ham.
- Lad mig kIare det. - Vær nu fIink.
FIink, fIink...
Hvis du... forråder os -
- skaI jeg vende vrangen ud på dig -
- tiI dine indvoIde bIiver udvoIde!
Jeg skaI vride... aIIe...
Smerter!
Mange smerter!
TurneringspIadsen Rouen
Må jeg præsentere Sir UIrich, hvis morfader var ShiIhard von Rechberg -
- søn af hertug GueIph af Saksen, søn af GhibeIIines, søn af Wendish.
- Wendish arvede... - Tak, heroId.
Seks generationer er mere end nok. Vis mig adeIsbrevene.
Vis, i hviIke discipIiner Lord UIrich skaI deItage.
Han møder først Roger Lord Mortimer.
Mange tak.
UtroIigt, du gjorde det jo, Chaucer! Tak, jeg troede ikke på det.
Det var så Iidt, WiIIiam. Nu viI jeg se mig Iidt omkring.
- Vær min heroId og få deI i præmien. - Top.
Men nu viI jeg taIe med en mand om en hund.
Jeg gik mig ud fra Cheapside
for lykken grant at søge
jeg gik langs floden Themsen
og hvor dog vandet stank
Der mødte jeg en fager mø
hun sagde hun hed Nell
HeId og gæId rimer på NeII.
- ViI De taIe med mig? - TaIe...!
Sir, mit køn udmærker sig ved sin tavshed.
De skaI taIe, om det så koster mine ører.
Godt, jeg ønsker ikke tavshed i mit Iiv.
Sig mig Deres navn.
- ViIIe De spørge, hvis jeg var grim? - Ja!
Jeg mener nej, jeg mener...
De skænder Guds hus!
Nå... nå!
- Sig mig Deres navn, kvinde. - Hvad viI De med det, Sir Jæger?
- KaId mig en ræv, det er jeg for Dem. - En ræv?
Det skaI De være, tiI jeg kender Deres navn, skønne dame.
Han er smuk, må jeg indrømme.
Chokerer dette ikke Dem, mine damer?
Jo da, Deres Nåde. Jeg Ier bIot for at hoIde tårerne væk.
Skønhed er en forbandeIse.
Bed tiI, at din skønhed faImer, så du bedre kan tjene Gud.
Det gør jeg, Deres Nåde. HeIe tiden.
Hvorfor har du forbandet mig med dette ansigt, Gud?
Guds viIje har et formåI, skønt vi ikke kan se det.
Hvor er den yndig!
Sir UIrich von Lichtenstein -
- besejrer Roger Lord Mortimer med en Ianse mod nuI.
RoIig, eIIers tror de, jeg aIdrig har brudt en Ianse før.
- Det er det jo også, WiIIiam! - Sir UIrich har brudt tusinder.
- Du skaI i sværdringen nu. - Min rustning er Iøs.
- Lort, jeg kan ikke bIokere et sIag. - Vi kan ikke nå at ordne det.
Det var en fejI med to discipIiner. Jeg når ikke at få vejret.
- Jeg trækker mig fra sværd. - Det er du bedst tiI.
Præmierne er større i dysten. Og prestigen.
UIrich von Lichtenstein? Simon Stævningsmand.
De venter i sværdringen.
Jeg må hoIde Dem tiIbage på Deres heroIds vegne.
Du blev ikke udplyndret, vel?
Jeg har et spiIIeprobIem. Jeg kan ikke Iade være.
Og disse mennesker... fIår bogstaveIig taIt skjorten af en.
Hvad venter du, vi skaI gøre?
Han Iovede, at De, hans herre, viIIe betaIe os.
- Og hvem er så du? - Peter.
En ydmyg afIadskræmmer og Ieverandør af reIigiøse reIikvier.
- Hvor meget skyIder han dig? - 1 0 guIdfIoriner.
- Dit beskidte skvat! - Nej!
- Smerter! Mange smerter! - Wat, sIip ham!
Hvad viIIe I gøre ved ham, hvis jeg nægtede?
Vi viIIe, på Vorherres vegne -
- tage det fra hans kød, så han kan forstå -
- at hasard er en synd.
HjæIp mig. Vær nu rar, WiII.
ViI De ikke nok hjæIpe mig, Sir UIrich?
Jeg Iover, De ikke viI fortryde det.
Jeg har ikke pengene.
SIip ham og giv ham for Guds skyId hans tøj.
- Så får I Dem. - Top.
Du løj!
Ja, jeg Iøj, jeg er forfatter!
Jeg giver sandheden spiIIerum. Her er UIrich von Lichtenstein...!
For sent. Han er råbt op.
1 0 sIag med sværd. Sir UIrich forsvarer sig først.
- Lad være at Iade ham ramme dig! - HoId kæft!
To træffere for Sir WaIter Loring! Sir UIrich angriber!
- Så er din tur! - Kom så!
Jeg har Iært ham det!
Sir UIrich vinder med fem træffere mod to!
Ja! Besku Lord UIrich! KIippen, den hårde sten!
Som en vind fra GeIderIand suser han forbi -
- bIæst hid Iangt hjemmefra på jagt efter ære og berømmeIse!
Vi vandrer i hans turbuIens` have!
Ja!
- Du er mesteren! - I sværd!
- Er det ikke derfor, vi er her? Kom. - ViI I røre ved ham?
Vi skuIIe have gemt penge tiI smeden.
Jeg Iover at betaIe senere...
Nej, penge!
- UndskyId... - Penge først, ingen Iøfter!
- UndskyId, sir? - Prøv besIagsmeden.
En kvinde?
Tiggere kan ikke være kræsne, Deres Nåde.
Tak.
- UndskyId... - Jeg arbejder ikke gratis.
Jeg kan ikke dyste i en huIIet rustning.
Dit probIem, ikke mit. Hver sveddråbe har sin pris.
Godt, de sagde også, jeg var dum at spørge.
- Hvem? - De andre våbensmede.
Kunne jeg ikke, fordi jeg er kvinde?
Nej, du var god tiI hestesko, men eIendig tiI rustninger.
At du er kvinde bIev sIet ikke nævnt.
Kattekød, varm vin!
- Frue, jeg viI vinde titIen for Dem. - Nej, det viI jeg!
Må jeg præsentere grev Adhemar, vinder i Frankrig -
- og stormester i Saint-EmiIion.
AIt det er gIemt, jeg står over for kristenhedens smukkeste kvinde.
Kæmper De kun på skrømt, eIIer fører De også rigtig krig?
Jeg Ieder de frie tropper. Min hær er i Sydfrankrig i øjebIikket.
Geoff, der er mit hjertes dame.
- Du stiIer for højt, WiIIiam. - Jeg kender ingen andre måder.
- Koncentrer dig! - Hvad skaI jeg sige tiI hende?
- Hvad synes De om turneringen? - Den er så abrupt.
- Og jeg forstår ikke regIerne. - Så skaI jeg beIære Dem.
En kamp består af tre Ianser.
Et point gives for at bryde en Ianse meIIem Iiv og haIs.
To point for at bryde den mod hjeImen. Det er svært.
Som regeI gIider Iansen af på hjeImen og forbIiver ubrudt.
Og tre point for at tvinge en rytter tiI jorden.
Og Iykkes det, vinder man også hans hest.
- Dør mænd i turneringer? - Lansernes spidser er stumpe.
Men naturIigvis sker der uIykker.
SeIv er jeg aIdrig bIevet stødt af sadIen.
HeIIer ikke jeg.
Deres navn, frue. Jeg må vide det.
- Sir Jæger, De fremturer. - Måske har engIe ikke navne.
Kun smukke ansigter.
- Og De er? - Jeg er... øh...
Har De gIemt det, eIIer er Deres navn ``Sir Øh``?
UIrich von Lichtenstein fra GeIderIand.
Det viIIe jeg også gIemme, sikke en mundfuId.
- Deres rustning, sir. - Ja?
Så stiIfuIdt antik. De viI starte en ny mode, hvis De vinder.
Så kan min farfar bære sin offentIigt igen.
Og et skjoId... hvor snurrigt.
NogIe af disse fattige Iandriddere er ikke stort andet end bønder.
Anden søn af Sir WaIIace PercivaI, tredje jarI af Warwick.
Mine herskaber -
- det er mig en ære at præsentere min Iensherre, Sir Thomas CoIviIIe!
Du er god.
Du er væIdig god.
Ærede herskaber...
... og aIIe andre her, som ikke sidder på en pude!
I dag... i dag -
- er I Iigemænd!
I er aIIe Iige veIsignede -
- for jeg har stoItheden, æren, nej, fornøjeIsen af -
- at præsentere for Dem en ridder faIdet efter riddere!
En ridder, som kan føre sin famiIie tiIbage tiI før KarI den Store!
Jeg mødte ham første gang på et bjerg nær JerusaIem -
- hvor han bad Gud om tiIgiveIse -
- for det saracenerbIod, der var udgydt af hans sværd.
Han forbIøffede mig igen i ItaIien, da han reddede -
- en faderIøs skønhed fra at bIive skændet af sin tyrkiske onkeI!
I GrækenIand -
- tiIbragte han et år i tavshed.
BIot for bedre at forstå Iyden...
... af en hvisken.
Så uden yderIigere forskønneIser og mere ståhej -
- kommer her sjæIefredssøgeren, itaIiensk jomfrudoms beskytter -
- håndhæveren af Vorherres viIje -
- i egen høje person, Sir UIrich von Lichtenstein!
Tak... tak, jeg er her heIe ugen.
- Det var anderIedes. - Vi bør fejre vore forskeIIigheder.
Men nok ikke offentIigt.
- Du... - Ja, mester FowIehurst, jeg ved det.
- En god gang muI er på vej. - Ja... ja.
Jeg fangede deres opmærksomhed. Vind du nu deres hjerter.
- Det var rigtig godt. - Så hun det?
- Så hun mig? - Ja da.
- Så hun mig bIive ramt? - Ja.
- BIev hun nervøs? - Hun var ved at dåne.
CoIviIIes teknik er perfekt. Jeg har aIdrig set ham før.
Nej. Men denne Lichtenstein.
Teknikken rudimentær, ingen stiI.
Men han er frygtIøs.
Hvorfor frygtIøs?
SpIinter kan trænge ind i visirets åbning.
De fIeste riddere Iøfter hagen i sidste øjebIik.
Man ser ikke modstanderen, men beskytter øjnene.
- Det gør denne UIrich ikke. - Han hoIder bIikket på måIet.
En ægte jæger.
Sir UIrich... jeg er færdig.
Men jeg har aIdrig givet op før.
Jeg viI gerne have æren... i behoId.
Uafgjort. CoIviIIe er skadet.
CoIviIIe trækker sig. UIrich går videre.
Hvorfor gjorde UIrich det ikke af med ham?
Han viser nåde.
Så viser han svaghed. Det er, hvad nåde er.
For sejrens skyld, William, sov nu.
Jeg kan ikke.
KærIigheden har givet mig vinger, så jeg må fIyve.
Jeg kan ikke forkIare det.
Jeg føIer mig som en digter.
Nå, men du Iyder som en idiot. Du kender ikke engang hendes navn.
Hendes navn?
Hendes navn er Afrodite.
CaIypso, Venus. VæIg seIv.
Kvinder gør hjertet svagt.
Og uden hjertet kan du ikke vinde.
- Jamen hendes øjne... - Koncentrer dig.
Grev Adhemar hilser.
Han sagde, han viI vinde turneringen for dig.
Han har vundet mange. For sig seIv og sin egen ære.
Det betyder intet at sige, han vinder dem for mig.
- Han ønsker at taIe med dig igen. - Ikke for at høre, hvad jeg siger.
Adhemar viI have tavse kvinder.
ViIIe du ønske, Sir UIrich vandt turneringen for dig?
Nej.
Og han er den eneste ridder, der ikke har Iovet at gøre det.
Sir UIrich von Lichtenstein...
Jeg viIIe ønske, han vandt mit hjerte.
HerIig.
Grev Adhemar. Jeg har vist aIdrig set ham tabe.
SIå ham, og du viI se det på tæt hoId.
Min herre!
Sir UIrich.
- Christiana. - Min frue beder Dem bære dette.
NaturIigvis.
Jeg skuIIe også fortæIIe hendes navn.
- Det er JoceIyn. - JoceIyn...
- Au revoir. - Au revoir.
Åh, Jocelyn...
Koncentrer dig!
Jeg kan ikke få vejret.
Overhovedet ingen stiI. Men det har en amboIt heIIer ikke.
- Han sIår som en hammer. UtroIigt! - Men ikke perfekt. Han sigter højt.
Vrid skuIderen tiIbage.
Støder han i venstre side, er jeg færdig.
Jeg har ikke sagt, det ikke er risikabeIt.
ULRICH, ULRICH, ULRICH...!
WiIIiam?
WiIIiam, kom her.
Op med dig.
En dag bIiver jeg ridder.
En tækkemands søn ridder? Hvorfor ikke prøve at vende skæbnen?
Kan man det, far? Kan man vende skæbnen?
Ja, WiIIiam. AIt er muIigt, hvis man tror nok på det.
Op med dig.
De har meget at Iære, UIrich.
Opsøg mig, når De er værdig.
Jeg skaI muIe dig i røven!
- Bravo, Deres Nåde! - Dit svin!
Gå hen og tag dig af UIrich. Tag dig af UIrich!
Bravo, Deres Nåde. En ærefuId sejr.
Frue, dette er vist Deres.
Langspyd tiI fods: PandoIfo MaIatesta.
Sværd tiI fods: UIrich von Lichtenstein.
Og endeIig dyst tiI hest og turneringsvinder:
Adhemar, greve af Anjou.
Her er Deres mestre!
Næste gang jeg ser Dem, viI De Iigge på ryggen og se op på mig.
De er bIevet vejet, De er bIevet måIt.
Og De er bIevet fundet for Iet.
- Vind sværdet, og vi bIiver rige. - Jeg kæmper ikke i sværd igen.
- Det er din bedste discipIin. - Jeg viI være turneringsmester!
1 0 fIoriner. Det skuIIe være nok.
Det er terningespiI i aften. FøIer du dig heIdig.
- Har du tøj nok på? - Gå, jeg er færdig med jer.
Jeg skaI bIot Iige have hævn.
Hvad i aIverden kan du gøre mod os?
Jeg viI afkIæde jer i bogform. Hver eneste bums og karakterbrist.
Jeg var nøgen en dag. I viI være nøgne i evighed!
Jeg har en fornemmeIse af, at vi mødes igen.
Her, besIagsmed, tag, hvad vi skyIder dig.
Rustningen, du bærer, er ikke Iavet tiI dig, veI?
- Og hvad så? - Jeg kan Iave dig så Iet en rustning.
- Og hvad viI det koste mig? - Tag mig med tiI Paris.
Vi rejser aIene. Tag dit guId og gå.
- Se, hvad du kan få. Vi andre pakker. - Hvorfor rejser vi aIIerede?
Turneringen i Lagny-sur-Marne er om en uge. Vi kan gå og spare hesten.
Nej, du må tiI banketten, danse og vise dig.
Så Adhemar kan Ie af mig igen? Nej!
- Jo! - Nej!
Min frue ønsker at vide farven på din herres tunika i aften.
- Hans tunika? - Ja, så hendes kjoIe passer i farven.
Vi må desværre meddeIe Deres frue, at han ikke...
HeroId, svar ikke, når du ikke har svaret!
Væbner, svar hende. Hvad farve er min tunika i aften?
Grøn...
Kantet med en form for bIeggrøn.
Med træpinde.
Det skaI jeg fortæIIe min frue.
- Det er en katastrofe! - Vi skaI nok finde en tunika tiI dig.
Det er ikke katastrofen, RoIand.
Jeg kan ikke danse.
Og en og to og tre og fire.
Og hånden skaI være Iet som en pipfugI på en gren.
Og en og to og tre og fire.
Wat fører ikke, han føIger som en pige.
Og en og to -
- og dreje, dreje, dreje.
Og en og to og det er stadig gaIt.
Og en og to og tre og fire.
Du kan sIå mig heIe dagen, for du sIår som en... hvad?
- En pige. - Så er det nok!
- RoIig, Wat! - Han begyndte!
- Kan du gøre det bedre? - Ja, seIvføIgeIig.
- Godt, så vis os det. - Nej.
Hvis jeg skaI sy den her, må du Iære at danse. Bed hende nu pænt.
UndskyId, Kate.
Jeg viIIe høre, om du viI vise os, hvordan man danser.
- ViI du ikke nok? - Ja.
Og en og to, tre og fire.
Fem, seks, syv, skift partner.
Og en, to, tre, fire -
- fem, seks, syv, poIonæse!
Og en... Du skaI veI ikke have håret sådan?
Er der en anden måde?